Det er brandvæsenet. Er her nogen?
Vær venlig at vente udenfor.
- Hvornår er den sidste post fra? - Den 9., så vidt jeg kan se.
Så er døren åben.
De har haft en sygeplejerske, men jeg har ikke set hende for nylig.
- Har De åbnet vinduet? - Nej.
Velkommen til Théatre des Champs-Élysées.
Sluk venligst mobiltelefonen.
Lyd- og billedoptagelse er ikke tilladt.
Rigtig god fornøjelse.
Det er en skruetrækker eller sådan noget.
- Det ser ikke professionelt ud. - Hvem gør sådan noget?
Tja, man bryder vel ind, fordi man vil stjæle noget.
- Hos os? - Ja, hvorfor ikke?
Tre-fire i vores omgangskreds har da haft indbrud.
- Kan vi ikke ringe til viceværten? - I morgen.
Lad det nu ikke ødelægge dit gode humør.
- Eller politiet? - Lad mig få din frakke.
Forestil dig lige, at de var brudt ind, mens vi sov.
- Hvorfor skulle jeg dog det? - Jeg tror, at jeg ville dø af skræk.
Også jeg.
- Skal vi have et glas vin mere? - Jeg er træt.
- Jeg har lyst til et glas mere. - Så tager du da bare det.
I Mathildes ejendom var der indbrud i lejligheden på øverste etage.
De havde lavet et hul i væggen, skåret de dyreste malerier ud -
- og var sporløst forsvundet.
Se, de var professionelle.
Fik jeg sagt, hvor smuk du var i aften?
Hvad går der af dig?
Hvor var sekstendedelsnoderne i prestoen raffinerede.
Synes du ikke?
Er du stolt af ham?
Hvad er der?
Ikke noget.
Hvad med i næste uge?
Ja. Men det ville være rart at få ordnet det hurtigst muligt.
Det kan give andre gode ideer -
- og så er det heller ikke kønt at se på.
Hvad tid?
Ja. Helt i orden.
Tager De lak med til træværket?
Men så i mindste til det malede.
Ja, udmærket.
Ja. I orden. Tak. Farvel og tak.
- Han er pålidelig. - Det vil jeg da håbe.
- Sidst lod han os vente. - Det er rigtigt. Tak.
Men ringer jeg til et større firma, får vi lov til at vente i to måneder.
Tror du?
Frodons ventede i tre dage, da deres toilet var stoppet.
Det er ikke så rart.
Saltkarret er tomt.
Gad vide, om han har cd'en med i dag.
Måske kommer han slet ikke.
Vi kunne gå hen til Virgin og købe den i eftermiddag.
Hvad siger du til det?
Hvad sker der?
Hvad er der galt? Anne?
Kukkuk.
Det er mig. Anne?
Hvad er der med dig?
Anne? Hvad er der med dig?
Hvad er der galt?
Anne?
Anne, min skat, kig på mig.
Hvad er der med dig?
Anne?
Hvad laver du? Du havde ladet vandet løbe.
Sig mig, er du blevet tosset?
Laver du sjov med mig? Prøver du på at være sjov?
Sjov? Jeg er slet ikke med.
Hvad er det for en tone? Hvad går der af dig?
Hold nu op med det pjat.
Hvad for noget pjat? Hvad taler du om?
Hvorfor reagerede du ikke, da jeg talte til dig?
- Hvornår? - Lige før.
- Vær sød at sige, hvad der er galt. - Hvad skal jeg sige?
Kan du slet ikke huske, hvad der lige er sket?
Hvad er der da sket?
Du sad og stirrede lige ud i luften -
- og svarede ikke, da jeg spurgte, hvad der var galt.
Jeg duppede dig i ansigtet, uden at du reagerede.
Se. Der er stadig vådt.
- Hvornår var det? - For to minutter siden.
- Og hvad så? - Så ikke noget.
Jeg gik ind for at klæde mig på, så jeg kunne hente hjælp.
- Hjælp? - Ja. Og så lukkede du for vandet.
Ja. For du havde ladet vandet løbe.
- Det forstår jeg ikke. - Det gør jeg heller ikke.
- Jeg ringer til dr. Bertier. - Hvad kan han gøre?
- Undersøge dig. - Jeg fejler ikke noget.
Men, Anne, vi kan da ikke bare lade, som om ingenting er hændt.
Hvad er der overhovedet sket?
Jeg sidder og spiser morgenmad -
- og du fortæller nogle ting, som jeg slet ikke forstår.
Kan du sige mig, hvorfor det viskestykke ligger her?
- Og hvem tændte for vandhanen? - Dig.
- Du kan altså godt huske det? - Nej.
Du er kun ude på at plage mig. Lad mig være.
- Skal jeg ikke ringe til dr. Bertier? - Nej.
Du kender ham, når han har sat sig noget i hovedet.
Men det endte med, at alle var glade, og det er godt for vores økonomi.
Vi spiller indtil den 28., og så har vi ti dages pause.
Så tager vi til Stockholm i fire dage og dernæst til Kuhmo i Finland.
Det er vist oppe ved Nordpolen.
Geoff har været der og er vild med det.
Der spiller vi Dowland-transskriptioner.
Og så tager vi tilbage til London.
Hvad med børnene?
Liz er på kostskole, og John ...
Han lever jo sit eget liv. Han er 26 år.
Hvad laver han nu?
Han arbejder. Han er meget selvstændig.
Vi ser ikke meget til ham. Det er lidt som med Geoff.
De har det svært med hinanden.
Geoff er fuld af gode råd, og John bliver irriteret.
- Er han god? - Ja, det tror jeg.
Han er knap så impulsiv, men flittig.
- Det lød næsten nedsættende. - Han er bare anderledes end Geoff.
Han er ... rolig, men ihærdig. Han skal nok få succes.
Forleden spillede han solostykket -
- fra Haydns concerto til konservatoriekoncerten.
Det var rigtig godt.
Geoff var der og roste ham bagefter.
- Hvad med dig? - Hvad mener du?
- Har du affundet dig med det? - Du kender ham.
I september faldt han pludselig for en bratschist -
- som har været med i ensemblet i flere år.
Det var en større skandale. Hun forsøgte at begå selvmord.
Han blev bange og vendte angerfuld tilbage til mig.
Jeg har vænnet mig til det -
- men det irriterer mig, at hele ensemblet ved det.
- Elsker du ham? - Ja, det tror jeg.
Hvad er det for en operation?
Hvad skal jeg sige?
De sagde, at hun havde en forsnævring i halspulsåren -
- og skulle opereres.
Hun var bange. Hun var desorienteret og bange.
Hun har jo altid været bange for læger.
De sagde, at operationen var ufarlig -
- og at hun uden operationen ville få et alvorligere slagtilfælde.
Hvad siger de så nu?
At den ikke lykkedes. Simpelthen.
I 5% af tilfældene lykkes operationen ikke.
Det er alt sammen meget foruroligende.
På det her tidspunkt plejer jeg at tage mig en lur.
Mit blodsukkerniveau er helt i bund.
- Det gør mig rigtig ondt. - Ja.
- Hvad kan jeg gøre for jer? - Ikke noget.
Det var sødt af dig at komme, selv om du har så travlt.
Du kan ikke gøre noget.
Vi må se, hvordan det går, når hun kommer hjem.
Vi skal nok klare os.
Jeg ansætter måske en hjemmesygeplejerske.
Det kan også være, at jeg selv kan klare det.
Vi har altid klaret skærene, din mor og jeg.
Det er alt sammen stadig meget nyt.
Nu håber jeg ikke, at jeg gør dig forlegen -
- men før kom jeg til at tænke på -
- hvordan jeg altid hørte jer elske, da jeg var lille.
Det var beroligende.
Jeg følte, at I elskede hinanden, og at vi altid skulle være sammen.
Pas på fingrene.
Stil det henne ved vinduet. Tak.
Om forladelse.
- Det er til jer begge. - Mange tak. Farvel.
Tak, M. Mery.
De må endelig sende bud efter mig. Hvis der er noget, vi kan gøre ...
Lige nu går det, men ellers ringer jeg efter Deres kone.
- Rart at se Dem igen Mme Laurent. - Tak. M. Mery.
- Hvis vi kan gøre noget ... - Tak.
Farvel, madame. Og endnu en gang velkommen hjem.
- Farvel, monsieur. - Farvel, M. Mery. Og tak.
- Hvor vil du ...? - Ind i stuen.
- Skal jeg lave en kop te? - Sæt dig lidt ved siden af mig.
- Vil du hjælpe mig over i lænestolen? - Javist.
Kom helt hen til mig med knæene mod mine, så jeg ikke glider.
Læg højre arm omkring mig.
Og løft mig. Opsedasse.
Ja.
Jeg er så glad for, at du er hjemme igen.
Det er jeg også.
- Du må love mig en ting. - Hvad?
Du må aldrig sende mig på hospitalet igen.
Hvad?
Vil du love mig det?
- Anne ... - Vil du love mig det?
- Anne ... - Lad være med at sige noget.
Du behøver ikke at forklare noget.
- Hvad vil du have, at jeg skal sige? - Ikke noget.
Bare lad være med at sige noget.
Skal vi sige det?
Tak.
Tak, min skat.
- Er alt, som det skal være? - Ja.
Du skal ikke holde mig i hånden. Jeg kan godt beskæftige mig selv.
Du må ikke have dårlig samvittighed. Det er alt for tungt.
Også for mig.
- Jeg har ikke dårlig samvittighed. - Godt.
Gå nu bare. Jeg er ikke nogen krøbling.
Du kan godt forlade mig et øjeblik, uden at jeg går til.
Okay.
- Købte du bogen om Harnoncourt? - Jeg har læst den.
- Og? - Skal jeg hente den til dig?
Meget gerne.
Hvor har jeg lagt den?
- Det gør ikke noget. - Jo, det gør.
Øjeblik. Jeg tror, at jeg lagde den ...
Der har vi den.
Det er godt, at man har sådan en sikker hukommelse.
Jeg troede, at den lå i kammeret, og så havde jeg sat den på plads.
Man er vel ordensmenneske.
Tak.
Og find så noget at tage dig til.
Lad være med at stå og vente på at se, hvordan jeg holder bogen.
Okay.
Jeg lader døren stå åben.
Jordbærrene var desværre allerede kedelige.
Jeg går på markedet og køber nogle friske i morgen tidlig.
Min mand kommer med vandet senere.
- Min ryg kan ikke klare det. - Det er helt i orden.
Det blev 76,40 euro. Her er bonen.
- Og 23,60 tilbage. - Nej, behold byttepengene.
Så smutter jeg.
- Ring, hvis der er noget. - Det vil jeg gøre.
- Har Deres kone det godt? - Ja, hun kommer sig.
Godt. De må hilse hende fra mig.
- Vi er glade for, at hun hjemme igen. - Det er vi også.
- Farvel, Mme Mery. Og tak. - Farvel, monsieur.
Jeg kommer med jordbærrene i morgen ved middagstid.
Udmærket. Tak.
- Er du sød at komme? - Ja.
En banal kærlighedshistorie om en adelsmand og en borgerlig pige -
- som ikke kan gifte sig og derfor må give afkald på hinanden.
Jeg kan ikke rigtig huske historien mere.
Men jeg kan huske, at jeg var overvældet af følelser bagefter -
- og at der gik noget tid, før jeg faldt ned igen.
Inde i bedstemors gård sad der en ung fyr i et vindue.
Han spurgte, hvor jeg havde været.
Han var nogle år ældre og en farlig karl, som jeg så meget op til.
"I biografen," sagde jeg.
Jeg var stolt af, at jeg fik penge til at gå i biografen alene.
"Hvad så du?" Jeg begyndte at genfortælle handlingen.
Og mens jeg fortalte, vendte følelserne tilbage.
Jeg ville jo ikke græde over for ham, men kunne ikke lade være.
Jeg stod tårevædet der i gården og fortalte ham hele historien.
Hvordan reagerede han?
Aner det ikke. Han gjorde vel nar af ham.
Jeg kan ikke huske det.
Jeg kan heller ikke huske filmen, men jeg kan huske mine følelser.
Jeg skammede mig over at græde -
- og mens jeg genfortalte, vendte tårerne tilbage -
- måske endda voldsommere, end da jeg så filmen.
Jeg kunne ikke holde op igen.
Hvor sødt. Hvorfor har du aldrig fortalt om det?
Der er mange historier, jeg ikke har fortalt dig endnu.
Nu må du ikke ødelægge dit image på dine gamle dage.
Det skal jeg nok nære mig for. Hvad er mit image da?
Du kan være ganske grufuld, men du er sød.
Må jeg ikke byde på et glas vin mere?
Fem.
Seks.
Syv.
Otte.
Ni.
Ti.
Femten, ikke?
Elleve.
Tolv.
Tretten.
Fjorten.
Og femten.
- Kan du klare det? - Ja.
Nu skal du høre mit horoskop.
"Leveregel: Vær livlig, men dog seriøs."
"Kærligheden: De trænger til adspredelse i topklasse."
"Arbejde: De er atter motiveret, men træd varsomt."
"Form: Genopfrisk Deres form ved at træne."
"Det giver Dem mod på det hele igen."
Du er selv ude om det, når du læser sådan noget vrøvl.
Pierre skal begraves i morgen.
Du skal da med.
Det må jeg vel hellere. Jeg har ikke den fjerneste lyst.
- Det har man sjældent til begravelser. - Nogle har.
Annette er da syg for at blive stadset op.
- Og det fjols til Francois ... - Du er ikke sød.
Hvad ville du sige, hvis der ikke kom nogen til din begravelse?
Formentlig ingenting.
Har du talt med Jeanne, efter at jeg kom på hospitalet?
- Ved hun, at jeg ikke kan komme? - Ja, naturligvis.
Hvad sagde hun?
- Hun var rystet. - Hvordan det?
Ja, hvordan er man, når man er rystet?
Hun blev helt tavs og kunne ikke tro sine egne ører.
Jeg ved ikke helt præcis ...
Jeg har jo talt med mange siden.
Undskyld.
Det er mig, der siger undskyld. Det var ikke sådan ment.
Men hvad nytter det at tale om det hele tiden?
Taler jeg hele tiden om det?
Nej. Om forladelse.
Men hvad ...?
Hvorfor kommer du allerede hjem? Hvad er klokken?
Det må du undskylde. Jeg var for langsom.
- Anne ... - Kører du mig ind i stuen?
Ja.
- Du er fuld af overraskelser. - Ja.
- Hvorfor kom du tidligere hjem? - Jeg tog en taxi.
Forbindelserne er dårlige om lørdagen.
Ja.
- Hvordan var begravelsen? - Anne.
Hvordan var den? Fortæl.
Den var noget besynderlig.
Præsten var et fæhoved.
En af Pierres tidligere kolleger holdt en tale -
- der var så højstemt, at det var pinligt.
Hans gamle sekretær havde en kassettebåndoptager med -
- og spillede "Yesterday" af Beatles.
Du gør dig ingen forestilling ... Alle blikke vendte sig mod hende.
Det var åbenbart ikke planlagt. Pierres børnebørn var der.
Og de var jo ved at dø af grin, da musikken startede.
Så blev urnen stillet på en kæmpestor båre -
- som var beregnet til at køre en kiste på -
- og vi gik ud i regnen.
De anbragte urnen på et lille elektrisk køretøj -
- som kørte uendelig langsomt hen til det lille hul, de havde gravet.
Folk kunne ikke lade være med at grine. Stakkels Jeanne.
Der er ingen grund til at leve videre.
Jeg er klar over, at det kun bliver værre.
Hvorfor skal jeg udsætte os for det? Både dig og mig?
- Du udsætter mig ikke for noget. - Du behøver ikke at lyve, Georges.
Prøv at sætte dig i mit sted.
Har du ikke overvejet, at det kunne ske for mig?
Jo da. Men der er langt fra forestilling til virkelighed.
- Det går jo fremad dag for dag. - Jeg vil ikke mere.
Du gør dit yderste for at gøre det tåleligt, men jeg vil ikke mere.
Det er for min skyld. Ikke for din.
Det tror jeg ikke på. Jeg kender dig.
Du tror, at du er en byrde for mig. Men hvad ville du gøre i mit sted?
Det aner jeg ikke. Det vil jeg ikke bryde mit hoved med.
Jeg er træt. Jeg vil i seng.
Jamen goddag. Det var pænt af Dem.
Undskyld, jeg kommer uanmeldt, men jeg har forsøgt at ringe.
Jeg tager kun telefonen, når det er et nummer, jeg kender.
Kom indenfor.
Jeg nåede desværre ikke herhen efter koncerten.
- Jeg var så glad for, at De kom. - Kom med.
Min agent ringede i går. Jeg skal indspille en plade i juni.
Og jeg skal vælge sted og klaver.
Derfor fløj jeg til Paris i dag -
- og da jeg ankom, besluttede jeg, at jeg ville forsøge at nå forbi Dem.
Det var pænt af Dem.
- Det er til Deres hustru. - Tak.
- Er hun ikke hjemme? - Jo, nu skal jeg hente hende.
- Tag plads. - Er det ubelejligt?
Slet ikke. Jeg er glad for at se Dem. Tag plads.
Min kone og jeg var meget begejstrede for Deres koncert.
Vi håber snart, der bliver endnu en.
Må jeg byde Dem på noget?
- En kop te? - Ellers tak.
Jeg sætter blomsterne i vand og siger, at De er kommet.
Jeg er straks tilbage.
Alexandre. Hvor er jeg dog glad for at se Dem.
I lige måde, Mme Laurent.
Sæt Dem endelig.
Og se dog ikke sådan ud.
Jeg er forfærdelig stolt af Dem. Deres koncert betog os begge.
Dagen efter var Georges på vej ned for at købe Deres cd.
Åh, for pokker. Jeg glemte at tage en med -
- fordi jeg kom så hurtigt ud ad døren.
- Jeg finder en i dag og ... - Endelig ikke.
Vi bidrager gerne til Deres succes. Om ikke andet så med 20 euro.
Dehar bidraget. Jeg har meget at takke Dem for.
Deres succes skyldes flid og talent.
Kan De huske, første gang De bad mig om at spille "Bagatelles"?
Jeg var 12 år.
Med barnligt overmod spurgte jeg, hvorfor jeg skulle spille bagateller.
Og så fik De lige sat mig på plads.
Hvad er der sket?
Jeg er blevet lam i højre side. Det kan ske med alderen.
Hvordan?
- Kan vi ikke tale om noget andet? - Jo.
Ja, undskyld, men jeg vil gerne nyde Deres uventede besøg.
Naturligvis.
Lad os høre, hvordan det er gået siden Deres koncert i Paris.
Jeg har været i London det meste af tiden.
To koncerter i København. Schuberts impromptus og moments musicaux.
Alting drejer sig om Schubert i øjeblikket.
Jeg kunne godt tænke mig at indspille alle sonaterne.
Men det må vente nogle år.
- Vil De gøre mig en tjeneste? - Ja.
Vil De spille "Bagatelles" i g-mol?
Det er længe siden, jeg har spillet det.
Jeg kan ikke rigtig huske det.
- Jeg kan da godt prøve, men ... - Gør det.
Okay.
Hvad er der galt?
Hvad laver du dog?
Hvad tænker du på? Det var da utroligt.
Se, hvad du har gjort.
Kald dog på mig, når du har brug for hjælp.
- Det er jeg ked af. - Det er jeg også.
- Undskyld. - Lampen er også smadret.
Ja?
Hvem er det?
Hvad sker der?
Hvem er det?
Er der nogen?
Georges? Hvad foregår der?
Hvad er der?
Tag det roligt ... Tag det roligt.
Hvad skete der dog?
Det er Eva.
- De kommer den 12. - Hvorfor det?
Aner det ikke. Hun kommer sammen med Geoff.
Hvornår er det?
Det ved jeg ikke rigtig. Hvad dato er det i dag?
Jeg finder ud af det.
- Jeg vil ikke have det. - Hvad?
At Geoff kommer med. Det er ikke nødvendigt.
Jeg har ikke brug for kommentarer om min tilstand.
Man skal have hans britiske humor i små doser.
"Kære Mme og M. Laurent."
"Det var en på en gang smuk og trist stund hos Dem."
"Jeg håber af hele mit hjerte, at De kommer Dem."
"Med dyb medfølelse. Deres gamle elev Alexandre."
Sluk for det.
Hvor er vores fotoalbummer?
Fotoalbummer? Det ved jeg ikke.
Inde i kammeret, vil jeg tro. Hvorfor?
- Vil du ikke hente dem til mig? - Nu?
- Hvorfor lige nu? - Jeg vil gerne se dem.
Vil du ikke nok?
- Tak. - Ingen årsag.
- Det er smukt. - Hvad?
Livet.
Så længe.
Det lange liv.
- Hold op med at stirre på mig. - Jeg stirrer ikke.
Jo, du gør. Mere dum er jeg da ikke endnu.
"... får en vinkel af både form og indhold."
"Benjamin Netanyahu opnår omsider et statsbesøg -
- med alt, hvad dertil hører af fotos af håndtryk og pressekonference -
- som på tydelig vis skal demonstrere forsoningen -
- mellem Israel og USA."
Men ... Du er jo gennemblødt.
- Hvordan er det gået til? - Vent lidt.
Så er det heller ikke værre.
Kom.
Vent lidt.
Lad nu være med at tage på vej.
Så, så.
De er måske bedre at investere i en udlejningsejendom.
Hvis vi får inflation igen, er fast ejendom den eneste sikre investering.
I øjeblikket er indlånsrenten på 1,75%.
Det er en god rente.
For fire år siden købte Geoff aktier -
- for et mindre beløb, og så brød alting sammen.
Så nu er vi selvfølgelig bekymrede.
På den anden side ...
Vi er jo ikke de eneste, der har fået den idé, så huspriserne eksploderer.
Siden jeg kom fra Skandinavien, har jeg gennempløjet boligannoncerne.
Vi må se.
Det tager tid. Vi skal nok finde noget.
Jeg ...
Bedstemoderen.
Kvinde med hus.
Ikke noget ...
... hus bagefter.
Penge.
Undskyld, mor, men jeg forstår ikke, hvad du siger.
Ja ... lige med det samme.
Det var det.
Hus sol...
Ikke. Lynhurtigt.
Så hurtigt.
Kors, hvor er det hårdt ...
... at sige ...
... hus sol...
Penge væk.
Væk.
Også ...
... huset.
Hvad for et hus?
- Hvad for et ...? - Også bedstemor.
Bedstemor.
Tre gange om ugen.
Så må vi se, om det er tilstrækkeligt.
- Hvad skal hun have? - Hun får timeløn, så vi må se.
- Hvad med hende? - Anne?
Nogle gange er det, som om hun slet ikke er bevidst om sin tilstand.
Og et øjeblik efter kan det skifte.
- Hvad siger lægen? - Han ...
Hun vrøvler bare.
Kom og sæt dig ned, elskede. Det går nok.
Vel gør det ej.
Hvad foregår der?
Hun kan da ikke bare ligge derinde. Hun er jo slet ikke til at kende.
Vi kan ikke gøre noget lige nu. Hun er medicineret.
- Der er ikke andet at gøre lige nu. - Hvorfor er hun ikke på hospitalet?
Hun fik et slagtilfælde mere.
Bertier synes, at vi skal spare hende for hele hospitalsmøllen.
De ville alligevel bare sende hende på plejehjem.
Og så kan hun lige så godt være her.
Hun skal ikke på plejehjem.
Det har jeg lovet hende.
- Bliver det ikke for meget for dig? - Har du en bedre idé?
Det kan ikke passe, at man ikke har en mere effektiv behandling i dag.
Du er velkommen til at undersøge det nærmere.
Jeg elsker faktisk også din mor, så behandl mig dog ikke -
- som et fjols, der ikke kan træffe de rette beslutninger.
Det har jeg ikke sagt noget om.
Jeg er bare ikke sikker på, at det her er den bedste løsning.
- Hvad med at tale med en anden læge? - Nu stopper I, begge to.
Der kom en anden læge, som var enig med Bertier.
Fra på mandag kommer der en sygeplejerske tre gange om ugen.
Kan vi så tale om noget andet?
Hvad skulle det være?
Præsidenten har tilbragt weekenden i præsidentpaladset -
- bag lukkede døre uden andet på programmet -
- end duellen på France 2.
Denne gang i form af en debat ledet af David Pujadas.
Den sidste var på TF1 med Laurence Ferrari.
France Inter har i morgen aften en ekstraudsendelse fra kl. 21 til 22 -
- hvor debatten analyseres.
Skub på skulderen og på bagdelen.
Tag godt fat i albuen og anbring bleen.
Skub den godt ind.
Og så lægger De hende stille og roligt tilbage.
Stræk benene ud.
Sådan der. Tag lidt fat i lagnet, så hjælper jeg til.
Træk, træk, træk.
Og så trækker De i bleen.
Sådan der. Nemlig.
Og så lægger vi os på ryggen igen.
Og så trækker De bleen op og lukker den med de små elastikker.
- Jeg håber, du kan lide det, min skat. - Ja, ja.
Jeg har hældt lidt ferskensaft i. Det er ikke så tosset.
Kom nu, Anne, min skat. Du har kun spist tre skefulde.
Undskyld.
Mor ... til koncerten.
Ja?
Mor til koncerten.
Ingen kjole.
- Ingen kjole. Mor til koncerten. - Mor til koncerten.
Ingen ... Nej
Ondt. Ondt.
- Og så den anden side. - Ondt.
Så skal sæben bare skylles af.
Er temperaturen i orden?
Jeg læner Dem lidt frem. De skal ikke være bange. Jeg er her.
Rigtig godt.
Hun kan komme kl. 8-12, og jeg kl. 14-18 eller 15-19.
- Jeg tænker over det. - Hun skal vide det i god tid.
Jeg giver besked en af de nærmeste dage.
Jeg må af sted.
- Tak for kaffe. - Velbekomme.
Jeg følger Dem ud.
Tag det ikke så tungt. De har ofte et eller andet, de siger.
Det kunne lige så godt være "mor". Det er helt mekanisk.
Jeg ved det godt.
Farvel, monsieur.
Ondt ...
Jeg vil gerne ansætte en sygeplejerske mere.
Så de kan afløse hinanden. Det ville gøre det hele lidt lettere.
Hvad siger du til det?
Ondt ...
Vil De stille det ud i køkkenet?
Så er jeg hjemme.
Mange tak.
- Er der andet? - Ellers tak. Det var en stor hjælp.
Mange tak, monsieur.
- Jeg ringer, hvis der er noget. - Endelig, monsieur.
Farvel.
- Med forlov, monsieur ... - Ja?
Min kone og jeg er imponerede over, hvordan De håndterer det.
- Jeg tager hatten af for Dem. - Tak skal De have.
- På gensyn. - De må hilse fruen.
Det skal jeg nok.
Goddag, Eva. Hvordan står det til?
Det går fint.
På ...
På ... på ...
- På broen ... - Broen i ...
Avignon.
På broen i Avignon ...
- Kom nu, Anne. - Broen.
I Avignon.
På broen i Avignon
se de danser, se de danser
på broen i Avignon se de danser ...
På broen i Avignon, se de danser, se de danser
på broen i Avignon, se de danser rundt i ring.
På broen ...
... danser rundt ...
Sådan.
Se, nu bliver De rigtig smuk, så alle beundrer Dem.
Sådan der.
Vil De se? Øjeblik.
Se. Er De ikke bare smuk?
Ud med dig.
Ud.
Som De vil, monsieur.
Jeg sagde faktisk et andet arbejde op for at arbejde her.
De skulle have overvejet, om De havde brug for mig.
Jeg var jo ikke klar over, hvor inkompetent De var.
- Hvad mener De? - Det forstår De alligevel ikke.
Jeg har aldrig fået klager.
Vær De glad for det. Hvor meget skylder jeg Dem?
780 euro.
Jeg har aldrig været ude for noget lignende.
Jeg har lavet det her i mange år.
- De skal ikke komme og belære mig. - Har De 20 euro?
- Nej. - Så tag de 800 og gå.
De er en ondskabsfuld, gammel mand. Ynkelig.
Jeg håber, De selv bliver udsat for den behandling en dag -
- uden at kunne sætte Dem til modværge.
Og gå så med Dem. Forsvind.
Du kan rende mig i røven, din gamle nar.
Åbn munden, Anne.
Kom nu. Åbn munden.
Kom nu, Anne.
Kom nu. Vil du ikke nok?
Hold nu op. Du dør, hvis du ikke får noget at drikke.
Er det det, du er ude på?
Her. Drik nu.
For pokker da.
Du vil da ikke have, at jeg skal lade dig dø af tørst.
Ellers må jeg ringe til dr. Bertier, og så lader han dig indlægge.
Der giver de dig sondemad. Er det det, du vil?
Jeg har lovet at spare dig for det, men så må du også hjælpe mig.
Jeg kan ikke mere.
Kom nu, Anne.
Drik nu.
Det var godt.
Synk det nu.
Undskyld. Om forladelse.
- Hvem er det? Er det Eva? - Ja.
Lige et øjeblik.
Goddag.
- Hvad var der? - Jeg var bare på toilettet.
Nej, kom med ind.
- Det var uventet. - Hvad sker der med mor?
Ikke noget. Hvad skulle der ske?
Vil du ikke lige sidde ned?
- Hvorfor er du i Paris? - Hvad sker der med mor?
Hvorfor tager du ikke telefonen?
Jeg har lagt fire beskeder. Hvorfor ringer du ikke tilbage?
Jeg aflytter ikke beskeder.
Kunne det ikke tænkes, at vi var bekymrede?
Det kan jeg ikke bruge til noget.
Du må ikke misforstå mig. Det er ikke nogen kritik.
Men jeg har ikke tid til at tage mig af jeres bekymring.
Nok om det.
Som det kunne forventes, har din mor det dårligt.
Hun er i højere og højere grad som et hjælpeløst barn.
Det er trist og ydmygende for os begge.
Hun vil ikke ses i den tilstand.
Allerede sidste gang modsatte hun sig, at I kom.
I har jeres liv. Så lad dog os have vores, ikke?
Hvad går der af dig, far?
Ikke noget. Dit besøg kom bare bag på mig.
Du kommer farende og fortæller mig, hvordan tingene skal gøres.
Hvad bilder du dig ind?
Bliv nu her.
Vil du ikke nok?
Mor?
- Er du blevet vanvittig? - Sæt dig ned.
Nej. Hvad foregår der?
Jeg prøver bare at undgå en unødig scene.
Din mor sover nok. Hun sover hele dagen.
Til gengæld er hun vågen om natten.
Hvis du absolut vil, kan vi gå derind om lidt.
Men sæt dig nu ned.
Vi laver taleøvelser hver dag. Eller synger sammen.
Jeg vågner i reglen ved femtiden. Da er hun ikke faldet i søvn endnu.
Vi skifter bleen, og jeg smører hende med creme får at undgå liggesår.
Ved syvtiden forsøger jeg at få hende til at spise og drikke noget.
Det lykkes ikke altid.
Det sker, at hun fortæller om noget fra sin barndom -
- eller også råber hun på hjælp i timevis.
Og pludselig bryder hun ud i latter.
Eller også græder hun.
Det er ikke noget, nogen behøver at opleve.
Du kan ikke forbyde mig at se hende.
Nej.
Det er mig, mor.
Er der noget, jeg kan gøre for dig?
Mor?
Mor ... mor ...
Teen er ikke så varm mere.
Men den gør godt.
Tak.
Det var tåbeligt af mig at låse døren. Om forladelse.
Jeg blev overrumplet.
Det er jeg ked af.
Hvad kommer der til at ske nu?
Hvad der kommer til at ske?
Sygeplejersken kommer tre gange om ugen.
Og hver 14. dag kommer dr. Bertier og frisøren.
Er det svar nok?
Der vil ske det, der hidtil er sket.
Det vil gå støt ned ad bakke, og en skønne dag er det slut.
- Du kan ikke blive ved på den måde. - Ikke det?
- Hvad synes du så, jeg skulle gøre? - Vi må have en seriøs snak.
Hvad mener du?
Vil du have din mor over til dig?
Eller sende hende på plejehjem? Er det det, du vil?
Hvad? Kom nu. Helt seriøst?
Rigtig lange.
Gyng-gang.
Ja, den svingede frem og tilbage.
Frem og tilbage. Du ...
Meget alvorlig. Sådan.
Sådan. Alvorlig.
- Ja, jeg var meget hæmmet. - Ja.
Hæmmet.
Det var ...
... godt.
Ondt.
Hvad er der galt? Hvor har du ondt?
Ondt.
Hvad sker der?
Er det bleen? Er den fuld?
Nej. Hvor har du ondt?
Så, så, så. Jeg er her.
Alt er godt.
Lad os ... Skal jeg fortælle dig en historie?
Men du skal være stille, for jeg kan ikke tale så højt.
Det trætter mig.
Da jeg var lille ... Faktisk var jeg ikke helt lille.
Det var nok i slutningen af underskolen -
- så jeg har vel været ti år.
Far og mor havde sendt mig på feriekoloni.
De mente, at jeg havde godt af en sommer med jævnaldrende børn.
Vi boede på et gammelt slot ...
... ude midt i skoven. Det var vist i Auvergne.
Jeg kan ikke huske det.
Jeg havde i al fald forestillet mig noget helt andet.
Vi skulle stå op kl. 6 om morgenen og springe i en sø.
Det var en lille sø ved slottet -
- som en iskold bjergbæk løb ud i.
Vi skulle løbe ud i den to og to.
Jeg har jo aldrig været den store sportsmand.
Der var et helt program -
- der skulle holde os i bevægelse hele dagen.
Det var formentlig for at tage -
- eventuelle pubertære drifter i opløbet.
Men det værste var maden.
Den tredje dag skulle vi have risengrød til frokost.
Jeg hader risengrød.
Vi sad ved lange borde i en kæmpestor sal.
Jeg ville ikke spise det stads.
En af lederne sagde til mig:
"Du går ingen steder, før du har spist op."
Efter måltidet gik alle -
- og jeg sad alene tilbage og græd.
Jeg havde indgået en hemmelig pagt med mor.
Jeg skulle skrive en gang om ugen og sende hende et postkort.
Hvis jeg havde det godt, skulle jeg tegne blomster på det.
Og hvis ikke, så stjerner.
Hun gemte kortet. Det var fyldt med stjerner.
Efter tre timer lod de mig komme ud.
Jeg gik op på mit værelse og lagde mig.
Jeg havde over 40 i feber. Det var difteritis.
De kørte mig til det nærmeste hospital -
- hvor jeg kom i karantæne.
Så da mor kom for at besøge mig -
- måtte hun stå og lave tegn til mig gennem glasruden.
En dag var postkortet pludselig væk.
Det er en skam.
"Tænk engang ..."
"... der kom en due ind i lejligheden."
"Det er anden gang."
"Gennem vinduet mod gården."
"Denne gang fangede jeg den."
"Det var faktisk ikke så svært."
"Men jeg slap den fri igen."
Jeg er næsten færdig.
Du kan godt tage sko på.
Tak.
Skal du ikke have frakke på?
Tekster: Lisbeth Beierholm Dansk Video Tekst